![00 Teraborsuk](https://www.kukninato.sk/wp-content/uploads/2023/06/00-Teraborsuk-678x381.jpg)
Keď si do internetového vyhľadávača zadáte heslo Teraborsuk, vysype sa na vás množstvo správ zo sveta hudby. Teraborsuk je totiž hudobná formácia z východného Slovenska, ktorá prežíva renesanciu svojej kariéry aj vďaka zmene názvu a úspech u poslucháčov nielen na Slovensku. O tom, ale aj o ďalších veciach sme sa porozprávali so spevákom skupiny Tomášom Smrekom.
Keď sa povie Teraborsuk, čo si pod tým má ktokoľvek na Slovensku alebo možno nielen na Slovensku predstaviť?
Skupina Teraborsuk je skupina piatich chlapcov, ktorí spojili päť štýlov. Hlavný spevák Martin Čerkala je absolútny milovník folklóru, najmladší člen kapely – gitarista Michal Balucha je viac punkový, náš saxofonista Ján Bak je ľudový tvorca, ja som asi zmiešaný, rád počúvam aj Andrea Bocelliho a rôzne iné štýly. Náš bubeník Ján Papcun je typický rocker. Keď sme to dali všetko dokopy, vznikol z toho taký pre nás typický Teraborsuk.
Teraborsuk je slovo, ktoré sa naozaj nedá, by som povedal, zameniť s ničím iným. Ako prišlo k tomu že kapela dostala meno Teraborsuk, pretože ja viem že predtým mala kapela trošku iné meno, iný názov a ten bol veľmi zameniteľný.
Ono je pravdou, že som zakladateľom skupiny starého mena Dynamix, kde chvála Pánu Bohu sa nám darilo a v súvislosti s tým nás oslovili veľkí producenti. Mali požiadavku aby sme mali ochrannú známku v našom mene. Tak sme si vo veľkej rýchlosti spravili rešerše nejakých firiem a prišli sme na to, že Dynamixov existuje v Európe asi sto a tým pádom sme boli dobrovoľne nasilu nútení spraviť nejakú zmenu. A Teraborsuk je niečo jedinečné, chceli sme, aby si to ľudia veľmi rýchlo zapamätali a aby sa im to ľahko vyslovovalo a je to názov, s ktorým sme sa najviac stotožnili.
Je to zložené z dvoch častí. To znamená tera a borsuk, začnime tým borsukom…
Borsuk je typický hlavne na východnom Slovensku. Znamená to zviera, jazvec a po pravde netreba si s tým nič spájať. Aj môj otec bol prekvapený čo to znamená, ale ja som mu na to povedal, že je veľa značiek ktoré neznamenajú nič, a my sme chceli veľmi zapamätateľný názov. Firma ktorá nám vymýšľala názov nám dala asi 10 návrhov na názov a my sme sa stotožnili s Teraborsukom. Ľudia na to reagujú veľmi dobre a pozitívne. Hoci je pravdou, že možno od Popradu alebo Liptovského Mikulášu ľudia vôbec netušia čo znamená borsuk ak si to nedajú do slovníka cudzích slov, no my sme sa na to pozerali celkovo, medzinárodne, či po anglicky, poľsky, česky, ako to tie národnosti dokážu vysloviť a každý to povie teraborsuk, čiže sme stotožnení s týmto názvom.
No, keď si dám do google Teraborsuk, tak tam naozaj vyskočíte okamžite vy, to znamená že je to veľmi dobre zvolený názov, že tam nedôjde k žiadnej mýlke, ale nestretli ste sa s tým že a prečo zmena, veď na ten Dynamix si už ľudia zvykli, veď bolo to 10 rokov…
My sme začínali v roku 2009, kde sme hrali 10 rokov svadby a to v úplnej skromnosti poviem, darilo sa nám dobre, vybookovaní sme boli na 2 roky, ale povedali sme si dobre a čo ďalej. Výsledok bol taký, že buď budeme inflačne zvyšovať cenu, no už ďalej sme sa nevedeli posunúť vyššie, tak sme si povedali že ok, snom každého chlapca a muzikanta je zapĺňať vypredané koncerty. Napadlo nás že buď to bude absolútny koniec, alebo jednoducho prejdeme na nejaký iný štýl. Na svadbách sme hrali hlavne ľudové skladby, samozrejme aj nejaké tanečné evergreeny aby si ľudia zatancovali, no všímali sme si, že mladá generácia od toho absolútne upúšťa, pre nich ten ľudový pojem bol nejakou neznámou a následne sme si povedali že prečo nezobrať nejaké ľudové piesne a dať ich to ľudovo folkového šatu a dať im rock popový smer. Tento risk bol veľmi dobrý pretože teraz vidíme, že za nami prichádza mladá generácia, začína s nami rásť, páči sa im to, a pri tom zastavia sa pri nás aj starí ľudia a povedia že chlapci, to je pieseň ktorú sme si spievali ešte keď sme boli mladí a vtedy nám prejdú až také zimomriavky po chrbte a povieme si že to stálo za to a pokračujeme ďalej.
Vy ste dvojjazyčná kapela, to znamená spievate po slovensky aj po rusínsky. V čom sa lepšie robia texty, alebo ako to je so vzťahom slovenčina rusínčina, nehovoríte si že pri tejto skladbe by bola lepšia táto alebo táto, alebo sú pesničky ktoré majú aj dve verzie alebo nejakú spoločnú?
To ako vytvárame piesne máme v skupine rozdelené. Je pravdou že ja vytváram všetky aranžmány, tak ako ich dnes počujete, o to sa starám ja a zase náš bubeník Janko dokáže vytvoriť a neviem ako sa mu to stále darí, ale dokáže vytvoriť veľmi pekný text aj s melódiou, on je tvorcom piesní. Či sa nám ľahšie alebo ťažšie komponuje úpravy na slovenské alebo rusínske piesne, asi by som povedal že to je 1:1. Je to skôr tak, že ak počujem nejakú rusínsku pieseň a hneď ma napadne nejaká úprava, tak to ide, ale napríklad aj na tomto CD boli niektoré piesne ktoré sa začali robiť ako prvé, dali sa následne do šuflíka a dokončili sa ako posledné a teraz na ne ľudia začínajú reagovať najviac.
Koľko percent repertoáru tvoria úpravy a koľko dajme tomu čisto nové autorské pesničky?
Na tomto novom CD Dobre sa mám by som povedal že to máme 50/50. Polovica piesní je rusínskych ľudových a druhá polovica je slovenských autorských. Čiže je to pre nás aj taká trošku odľahčenejšia okolnosť, ak ideme aj na západ, ľudia nám rozumejú po slovensky, no niekedy je paradoxom, že čím ideme ďalej, tým viac si ľudia vyžadujú aby sme im zaspievali tie rusínske piesne, čo je pre nás prekvapujúce a zároveň milé.
Vy pôsobíte primárne z východného Slovenska, z tej kvázi najvýchodnejšej časti, máte nejaké nazvime to spriaznené kapely, alebo spriaznených interpretov, s ktorými sa cítite byť tzv. jedna krvná skupina, že vychádzate s nejakých rovnakých hudobných koreňov?
Povedal by som že ja, gitarista a bubeník už teraz taktiež sme Prešovčania. Mesto Prešov je známe tým, že je tam veľmi silné muzikantské portfólio, čiže nemusím menovať všetky dobré skupiny aj možno niektoré menej známe kvalitné skupiny, ktoré sú z Prešova, takže máme by som povedal veľmi podobný smer, ale zároveň sa nám páčia aj balkánske rytmy, poľské a ukrajinské rytmy a odtiaľ čerpáme aj nejakú inšpiráciu.
Máte veľmi dobré ohlasy predovšetkým na youtube, pretože tie vaše videá majú státisícovú až viac ako 10 miliónovú sledovanosť, zaznamenávate tam ohlasy aj z týchto krajín, pretože ja si pamätám na kapelu Hrdza, ktorá je z Prešova, ktorá takisto urobila pesničku Štefan, čo je úprava tuším ukrajinskej melódie a zrazu jej chodia by som povedal pochvalné reakcie z celého sveta, nielen z tej časti sveta ktorá rozumie práve konkrétne tomuto jazyku.
Rozumiem, tie reakcie sú aj z rôznych iných krajín, ba dokonca by som povedal že náš manažér Majko sa stretáva s telefonátmi kde ho kontaktujú napríklad z Poľska, možno by to bolo aj z ukrajiny, len situácia je taká aká je, ale povedal by som, že tie cudzie krajiny reagujú. Ako bolo spomenuté, máme niektoré piesne ako Diskotéka, ktorá má vyše 14 mil. pozretí a v štatistikách vidíme že sú tam aj balkánski, ukrajinskí, poľskí poslucháči, čo nás veľmi teší, pretože ja by som povedal že aj naši predkovia majú nejaké korene a náš hlavný spevák Martin Čerkala je rusín a jednoducho pri tých rusínskych piesňach sa cítime veľmi dobre.
Z vašich pesničiek ide obrovská energia. Je to v úvodzovkách spôsobené aj tým, že východné Slovensko je známe tým že tam žijú ľudia ktorí energiou naozaj prekypujú?
Je to presne tak, keď sme robili prvé CD Tri šibeničky, videli sme pri niektorých piesňach že majú potenciál stať sa hitmi. Môžem povedať pri plnej skromnosti, štandardne sme mali 400 tisícové vzhliadnutia na youtube, čo považujeme za veľmi dobré číslo. Možno pri niektorých piesňach, pri ktorých sme sa pozastavili najmenej, bol práve ten aranžmán pre nás najviac prirodzený, ako je pieseň Diskotéka alebo Oj pila ja, tam ideme do tých miliónových vzhliadnutí a asi aj tí ľudia cítia že pre nás je to tak, prirodzené a energické, je to v takom ska rytme a vtedy si ľudia radi aj zaskáču či potancujú na našich koncertoch.
Myslím si že veľká časť Slovenska vás ešte len bude objavovať. Keby si mal nejakými dvoma troma vetami, alebo slovami definovať čo to je Teraborsuk, čo si pod tým majú ľudia predstaviť, čo by si im povedal?
Energia, radosť, zábava. A v jednej celej vete, my sme radi ak ľudia prídu na naše koncerty a zabudnú na všetky starosti. V dnešnej dobe je toho veľmi veľa, tešíme sa keď sa ľudia odviažu sa a čo sa nám veľmi páči je že spájame viaceré kultúry. Keď sme boli na nejakých festivaloch, hrali za nami kapely ktoré sú Slovensku na popredných priečkach ako Horkýže slíže a podobne a pred nami ich fanúšikovia s pivom v ruke. My sme začali hrať absolútne klasickú rusínsku pieseň a tí chlapi spievali tak že my sme sa v odposluchoch nepočuli, čiže ako som už spomenul energia, zábava a nejaký ten tanec.
Najintenzívnejší zážitok z koncertu?
Najintenzívnejší zážitok z koncertu bol asi ten, kedy človek možno ide s najväčším rešpektom na koncert a ten koncert skončí tak že ľudia ho dokážu tak podporiť aj niekedy v malom množstve, alebo aj za bieleho dňa sme dokázali cca 500-600 ľudí tak rozveseliť, že to bolo niečo famózne.
Spájate ľudovú tvorbu s inými žánrami, sem tam aj s rockom a teda idete trošku aj do toho mainstreamu ako sa hovorí. Popoví a rockoví umelci majú zážitky v rovine podprseniek od fanúšičiek. Čo najkurióznejšie vám priletelo na stage?
Teraz ide o to, či to bude čítať moja pani manželka alebo nie. Určite to bola nejaká fľaša plná dobrého alkoholu, ale našli sa aj rôzne nazvem to suveníry dámskeho oblečenia.
Hovorí sa že, ľudia vzhliadajú k umelcom ako k svojim idolom. Máš ty alebo máte ako kapela nejaký idol, ktorý je pre vás inšpiráciou v tom čo robíte? Alebo kapely zo zahraničia ktoré radi počúvate, alebo aj z domácich?
Použijem takú politickú odpoveď, nenazvem niekoho konkrétne, pre nás je inšpiratívny každý kto sa snaží a či je to ľudová tvorba, popová scéna, alebo niekto ako Andrea Bocelli, alebo niekto zo zahraničia, a možno niekto komu vyjde hoc aj trošku menší úspech, ale je na ňom vidieť že sa snaží, to sú pre nás motivační ľudia, lebo každý kto dá do umenia srdce, je to cítiť. A to je pre nás inšpiratívne.
Zároveň by som sa chcel opýtať, verejnosť veľmi často vníma umelcov iba cez hotové skladby, videoklipy a koncerty, ale ako to vyzerá keď sa kapela pripravuje, ako vyzerá váš pracovný čas? Koľko skúšate kým idete na turné? Ako vyzerá váš týždeň pred vystúpením, nahrávaním?
Najintenzívnejšie skúšanie je vždycky pred sezónou, teraz momentálne tá sezóna začína a budeme spolu veľmi intenzívne. Povedal by som, že si nahrádzame svoje manželky a priateľky. Vždy sme boli v skúšobni veľmi často, pretože sa snažíme vytvoriť program na daný rok, aby ľudia zase videli niečo nové. Intenzívne je to hlavne pri tvorení nových piesní, CD-čka a s porovnaním s takou tou našou predchádzajúcou svadobnou érou, ľudia by sa možno čudovali, že svadobné kapely skúšajú veľmi často, ale oni ak sa dostanú do takej svojej rutiny, tak to skúšajú možno raz za rok a niekedy keď si ľudia napríklad v kostole pýtajú nejakú ľudovú pieseň, hneď si to vyskúšame a zahráme to. Avšak pri týchto profesionálnych scénach, tam sa už používajú tzv. sample, ideme na klik, je to všetko pripravené od A po Z ako nastavený program. Keď sme poctiví k svoje práci, vtedy je tá príprava pre nás ľahšia. Ak zvolíme lajdácky prístup, potom sa tomu aj tak nevyhneme a musíme to dobehnúť.
Na stagi je nutné mať dobrú fyzičku, ako sa udržujete v kondícii aj mimo sezóny, chodievate cvičiť alebo čo robíte?
Náš tím celej našej kapely je nie malý, pozostáva z manažéra, dvoch zvukárov, technika, režisérky klipov, keď ju môžem spomenúť ona je k nám asi taká najúprimnejšia, vraví nám chlapci točíme klip, brušká treba zhodiť. A keď mám povedať pravdu, tak pred týždňom nám začala sezóna a veľmi som to cítil na kondícii a pochopil som, že treba si odoprieť niečo, čo je štandardom a dať si kondičku dokopy, pretože ono sa to nezdá ale tá hodina, alebo hodina a pol na pódiu dá zabrať.
V októbri budete krstiť tento album. Je nejaká predstava ako to bude vyzerať event?
Chceme to spraviť tak skromne, ale zároveň megalomansky, Tri šibeničky sme vydali tesne pred koronou a nemali sme vôbec priestor ho pokrstiť, čiže ten krst bude výnimočný už len tým, že to bude dvojkrst CD Tri šibeničky a Dobre sa mám. Zároveň bude veľmi výnimočný tým, že ho bude krstiť skupina staronovým názvom, budeme sa zbavovať starého mena, pochováme ho v úvodzovkách a to nové meno priklincujeme úplne na stôl. Budeme tam chcieť mať nejakých hostí, budeme radi ak tam prídete aj vy a veríme, že tam spravíme veľkú šou.
Posledné dve otázky. Máte ako kapela alebo ty osobne predtým ako idete na stage, nejaký rituál ktorým sa naštartujete? A tá záverečná otázka, keď z toho stagu odchádzate, napríklad na konci sezóny, tak ako to vyzerá? Čaute chalani vidíme sa až o týždeň, teraz vás týždeň nechcem vidieť?
Začnem tou druhou otázkou, je skvelé ak sme v skupine nielen kolegovia ale aj super kamaráti a takto to u nás je. Aj po tej sezóne týždeň sa nevidíme a následne opäť prichádzame do skúšobne, štúdia a makáme ďalej a pred koncertom si všetci dáme ruky ako keby sme boli nejakí americkí futbalisti. Ja mám taký zvyk, neviem prečo, možno je to len v hlave, hašlerku musím mať vo vrecku vždycky, pomáha mi to na moje hlasivky a máme také zlaté pravidlo, vyvarujeme sa predtým alkoholu, pretože ak mám byť úprimný, alkohol skôr možno povolí v hlave nejaký ventil a človek si myslí že och teraz je ten stav lepší, ale tá profesionalita vtedy odchádza, čiže nejaké také zlaté pravidlá trošku sú.
Neodpustím si ešte jednu otázku. Nazvime to že hudobný sen, po čom teraz túžite v horizonte najbližších rokoch?
Hudobný sen? Obsadiť česko slovensko poľskú hudobnú scénu.
– red –